Vad är det som pågår?
-Varför ska du ta ett bad? -Det ska jag inte.
Pappa!
Det är ingen fara. Det är bara en till jordbävning.
Jag är här hos dig...
Text hämtad från www.Undertexter.se
Klockan stod på 1:17.
Det uppstod ett starkt sken, och marken skakade stötvis.
Jag tror att det är oktober...
...men jag är inte säker. Jag har inte haft en kalender på åratal.
Dagarna blir alltmer grå.
Det blir allt kallare, medan planeten sakta dör.
Inga djur har överlevt, och skördarna är döda sen länge.
Snart kommer alla träd ha fallit.
Vägarna är befolkade av flyktingar och beväpnade gäng.
Alla letar efter bränsle och mat.
Efter ett år började åsarna att brinna, och folk predikade hejvilt.
BESKÅDA DRÅPDALEN - JEREMIA 19:6
Kannibalism har förekommit. Det är den största rädslan.
Jag oroar mig mest för mat.
Mat, kylan och våra skor.
Då och då berättar jag sagor om mod och rättvisa.
Det är svårt att komma ihåg dem. Pojken är min livsgaranti.
Om inte han är Guds ord, så har Gud aldrig talat.
"...landa på Frihetsgudinnans fackla."
"Du kan snärta till tallriken med din tunga, utan att använda händerna"-
-"men vad skulle din mor säga?"
"Om du sträcker på halsen, måste du sträcka ut din arm högt upp"-
-"för att klia dig på huvudet."
Vi tar oss en titt.
Det kan finnas nåt här. Majs, kanske.
Deras mat har redan tagit slut.
-Det kanske finns frön uppe på höloftet. -Det tvivlar jag på.
Det är inte som du tror. De tog självmord.
-Varför det? -Du vet varför.
Två kulor kvar. En till oss vardera.
Sätt pipan i munnen och rikta den uppåt, som jag visade dig.
-Så här. -Nej...!
Sen trycker du bara av. Förstår du?
Gör du det?
Ja.
Är du hungrig?
-Tack. Jag är törstig. -Vill du ha vatten?
Du ser förtjusande ut.
Åh, nej...
Vi måste inte göra det här.
-Vi är nog illa tvungna. -Det här är inget liv.
Du måste krysta.
Fort, vakna!
Håll dig lågt. Spring!
Titta inte dit! Om du ropar på dem så dödar jag dig.
-Var kommer ni ifrån? -Spelar det nån roll? Ni då?
Har ni ammunition till era gevär?
Titta inte dit, sa jag!
-Vad äter ni? -Det som vi hittar.
-Det som ni hittar? -Ja...
Du kommer inte att skjuta mig.
Du har bara ett par kulor, och de kommer att höra skottet.
Kanske det, men du gör det inte.
Kulan hinner passera genom din skalle innan du hör det.
För att höra behöver man en frontallob, fyrhögar-
-och en tinninglob, men det kommer att bli till mos i din hjärna.
Är du en läkare?
-Jag är ingenting. -Vi har en skadad. Vi gottgör dig.
-Tittar du på honom igen så skjuter jag. -Följ med till bilen.
Så får ni äta lite. Du behöver inte vara så ovänlig.
Ni har ingen mat.
-Kom hit. -Det tänker jag inte göra.
Tror du inte att jag skjuter dig?
-Då har du fel. -Vet du vad jag tror?
Du är en fegis. Du har aldrig dödat någon förut.
-Var kom ljudet ifrån? -Vem sköt?
Vid skogsgränsen!
Där borta!
Är du oskadd? Pappa är här.
Kom så går vi.
Jag försöker att bete mig som en vanlig mördare.
Men mitt hjärta bultar.
När det gäller pojken... så undrar jag bara en sak.
Klarar jag av att göra det, när tiden är inne?
Jag låter inget hända dig. Jag tar hand om dig.
Jag dödar alla som rör vid dig.
För att det är min livsuppgift.
Sluta gråta. Vi måste röra på oss.
Vi måste leta efter vagnen.
Kom nu.
Ta pistolen.
Vi har inga fler kulor.
Jag skulle ha gjort det när vi hade fler kulor kvar.
De kommer att komma ikapp och mörda oss.
De kommer att våldta mig och din son. Sen dödar dem oss och äter upp oss.
-Vad som än krävs... -Lägg av!
Jag gör vad som helst.
Som vad?
Jag vet inte ens varför jag frågar. Jag borde skjuta mig själv-
-och lämna dig utan allt.
Säg inte så där.
Ja, du har rätt. Det finns inget mer att säga.
Mitt hjärta slets ut när han föddes.
Vi måste... Vi ska överleva, och inte ge upp.
Vi ger inte upp.
Jag vill inte överleva. Förstår du inte?
Jag vill inte det.
Låt mig ta med honom.
Rör den inte!
Jag skulle göra det om det inte vore för dig.
Begriper du vad du säger?
Du verkar...
...galen.
Andra familjer gör det.
Nu går vi och tvättar dig.
Du...vi måste prata.
Den där mannen...
Det finns inte så många godhjärtade personer kvar.
Vi måste akta oss för elakingarna. Hålla igång glöden.
Vilken glöd?
Livsglöden.
-Är vi fortfarande de goda? -Javisst. Det är klart vi är.
Kommer vi alltid att vara det? Oavsett vad?
Alltid.
Vad är det för nåt?
Det är en godsak till dig.
Varsågod.
Den är jättegod.
-Smaka. -Nej, drick du.
Jag vill att du smakar.
Den är bubblig.
Den är till dig.
Kom nu.
Jag kommer.
-Jag är hungrig. -Jag vet. Det är jag också.
Ska vi fortfarande söderut?
Givetvis.
-Det kanske finns mat där. -Vi måste bara nå kusten.
Jag önskar att jag var med mamma.
Du önskar alltså att du vore död?
Ja.
Så kan du inte säga.
-Jag rår inte för det. -Du måste sluta tänka på henne.
Både du och jag måste göra det.
Hur ska vi göra det?
Du spelade rätt.
Ska du inte säga farväl till honom?
Nej.
-Varför inte? -Jag kan inte.
Varför kan du inte vänta tills det blir morgon?
För att jag inte kan.
-Bara en natt till... -Jag måste gå.
Varför måste du gå? Varför?
Vad ska jag säga till honom?
Vad ska jag säga?
Gå söderut. Håll honom varm, och gå söderut.
Ni överlever inte här i en vinter till.
Varför vill du inte hjälpa mig?
-Vart ska du? Du ser ju knappt nåt. -Det gör inget.
-Jag... -Nej. Sluta.
Hon lämnade oss.
Det kyliga sättet hon gjorde det på var hennes sista gåva.
Hon dog nånstans i mörkret.
Det finns inget mer att säga om det.
Titta, vilka färger!
Vill du hoppa i?
Kliv in!
Pappa...!
Den här är låst av en anledning.
Inget farligt kommer att hända.
Det är ingen fara.
Herregud!
Vi sticker!
Vänta! De kommer att äta upp oss!
Spring!
Snälla!
Nej!
Elakingar...onda människor...
-Vem lämnade fönstret öppet? -Jag öppnade för lukten.
Är det nån som vill ha en sup?
Jag går upp och byter om.
-De är onda...! -Tyst.
-Ta den! -Nej!
Var inte rädd.
Om de tillfångatar dig, så måste du också göra det.
Du måste vara modig. Jag vet att du kan det.
Vad gör du?
Jag är ledsen.
Kommer jag att få träffa dig igen? När då?
Vad är det som låter?
Skynda dig!
Vakna!
Vi måste gå härifrån nu.
Det är den sista vi har.
Vi skulle väl aldrig äta någon?
Nej, självklart inte.
Oavsett hur hungriga vi är?
-Även fast vi skulle svälta? -Vi svälter nu.
Vi är ju de goda.
-Det stämmer. -Och vi håller igång glöden.
Vi ska hitåt.
Vad är det här för hus?
Jag växte upp här.
Det där är jag.
Här brukade vi ha julgranen när jag var liten.
Här hängde vi julstrumporna.
Vi borde nog gå vidare.
Va?
Vill du vänta utanför?
Nej, vänta!
Vänta!
Jag ska inte göra dig illa!
Vad gör du?
-Jag såg en pojke! -Vad pratar du om?
Vad håller du på med?! Det finns ingen pojke här.
-Jo, precis som jag! -Kom nu.
Lägg av! Jag blev livrädd.
Jag måste träffa honom!
Varför gör du så här?
-Jag bara måste träffa honom! -Varför?
-Han är där borta! -Jag förstår.
Allt blir bra snart.
Han föreställer sig hur kusten kommer att vara. Att det finns fler barn där.
Han frågade om mina vänner. Jag svarade att de har dött...
...och att jag saknar dem.
Ibland brukar jag försöka att leva mig in i ett barns fantasi.
Kommer vi att dö nu?
Vad tror du kommer att hända oss?
Att vi bara ska dö helt plötsligt?
Det tar lång tid...att svälta ihjäl.
Varje dag är en lögn. Fast jag är döende.
Det är ingen lögn.
Jag förbereder honom för dagen då jag inte finns längre.
Du har sett liknande förr.
Pappa!
Vad är det? Är nåt på tok?
Titta.
Vi ser magra ut.
Det är vi ju.
Vi går.
Din mor var en duktig pianist.
Det minns jag inte.
Nej...det var innan du föddes.
-Det är ingen fara. -Snälla, pappa...
Det är lugnt.
Kom ner!
-Vad har du hittat? -Allt. Jag har hittat allt.
Vad är allt det här?
Det är mat.
Läs etiketten.
-"Päron". -Ja, precis.
Vad vill du ha till frukost?
-Vad är det? -Inget.
Får vi verkligen ta allt?
Ja, de skulle ha velat det.
-Ska vi inte tacka dem? -Gör det du.
Gör man så här?
Tack för...soppan och...
...ostbågarna...
...och allt annat, ni som bodde här.
-Det var bra sagt. -Din tur.
Tack till er som bodde här.
Är det gott?
Visst har vi klarat oss bra?
Ja.
Sov nu.
Vad är det?
-Rör inte mina saker. -Okej, förlåt mig.
Nu ska du få en överraskning. Känns det bra?
Hur ser det ut?
Vad tycker du?
-Får jag smaka? Varför inte? -Du kommer inte att tycka om det.
Du kommer bara att må konstigt.
Mår du bra?
Du känner inte igen mig, eller hur?
Inte riktigt.
Vad var det?
Det lät som en hund.
-Det är ingen hund. -Det är det visst.
Det är en hund!
I så fall är ägaren här också.
Vem då?
Jag vet inte. Jag tänker inte ta reda på det heller.
-Jag vill inte gå härifrån! -Vi är inte säkra här längre. Vi drar.
-Vad ska vi göra med maten? -Vi tar med oss det vi kan.
Du tror alltid att nåt hemskt ska ske, men vi hittade ju hit.
Jag ser honom.
Jag har inget av värde. Titta själva. Jag har ingenting.
Vi är inga plundrare.
Jag sa att vi inte är några plundrare. Vi är som dig.
Varför förföljer ni mig då?
-Vi kan ge honom mat. -Han ska inte få nåt!
-Han är rädd. -Det är alla andra också.
Snälla, pappa...
Låt gå, då. Bara en.
Här. Ta den.
-En sked, då? -Det får han inte.
Dra av locket.
Du måste...äta. Det är gott.
-Han är hungrig. -Jag ser det.
Jag vet vad du tänker fråga, och svaret är nej.
Vad menar du?
Vi kan inte behålla honom.
Vill du äta middag med oss?
Vad måste jag göra i gengäld?
Du behöver inte göra nåt. Kan du gå själv?
-Hjälp honom. -Gör det själv.
Jag behöver ingen hjälp.
-Hur gammal är du? -90 år.
Så fan heller. Säger du det så att folk inte ska göra dig illa?
-Hjälper det, då? -Nej.
-Vad heter du? -Ely.
Släpp hans hand!
Den där gossen... Är det din gosse?
Din son?
-Vad ser det ut som? -Ingen aning, jag har dålig syn.
Säger du det?
-Ser du mig? -Nej, men jag vet att nån är där.
Du har en fin son.
Nu är det dags för dig att sova.
God natt.
-God natt. -Sov nu.
Den där ser du, va?
När jag såg pojken...
...trodde jag att jag hade dött, och att han var en ängel.
Jag har också haft en son.
Jag trodde aldrig att jag skulle få se ett barn igen.
Han är en ängel. Han är en gud för mig.
Jag hoppas att det inte är sant.
Att vara på flykt med den sista guden...
...måste vara väldigt...farligt.
Vad hände med din son?
Jag vill inte prata om det.
Inte med dig, i alla fall.
Jag visste att nåt sånt här skulle hända. Vi blev varnade.
Några trodde inte på det, men jag visste att det var sant.
Förberedde du dig, då?
Även fast man visste, kunde man ändå inte göra nåt. Tänk...
...om du var den sista människan på jorden.
-Hur skulle man kunna veta det? -Man är väl bara det, utan att veta.
-Gud kanske skulle veta. -Vad skulle Gud veta?
Om det finns en gud, så har han vänt oss ryggen.
Den som skapade människan kommer inte att finna någon humanitet här.
Se upp, säger jag bara.
Önskar du ibland att du var död?
Nej, det är dumt att be om sådana bekvämligheter.
-Du bryr dig inte om hans liv. -Jag bryr mig tillräckligt.
Du kanske ändrar dig när vår mat är slut.
Du säger ju alltid att vi ska akta oss för elakingar. Han var ingen elaking.
Nu är grejerna i säkerhet.
Vi är ungefär 15 mil från kusten, fågelvägen.
Fågelvägen?
Det betyder raka vägen.
Det finns väl inga fåglar? Förutom i böcker.
-Tror du att några fåglar finns kvar? -Troligtvis inte.
Har de flugit ut i rymden?
Vi går tillbaka.
Vad är det där?
Spring!
Nej!
Vänta! Stanna!
Lugna dig.
Det är ingen fara.
Det har slutat nu.
Jag hade en mardröm.
Sluta.
Jag har sagt att mardrömmar är bevis på att man fortfarande kämpar.
När man börjar drömma om bra saker bör man oroa sig.
-Här? -Nej.
Vi är närmare än du tror.
Här är vi, och allt det här är havet.
Det här? Är det blått på riktigt?
Havet? Ingen aning. Det brukade vara det.
Jag är ledsen att det inte är blått.
Det gör inget. Vi fortsätter söderut.
Vad finns på andra sidan?
-Ingenting. -Nåt måste ju finnas.
Det kanske sitter en far och en son på en strand, precis som vi gör.
-Mår du bra? -Jag känner mig lite...
Du är jättevarm.
-Förlåt. -Du har inte gjort nåt fel.
-Får jag fråga dig en sak? -Givetvis.
Vad skulle du göra om jag dog?
Om du dog...skulle jag också vilja dö.
För att vi skulle vara tillsammans?
Precis.
-Vad ska du göra? -Simma ut till båten.
-Vad ska du göra där? -Se om det finns nåt användbart.
Här. Håll ett öga på allt.
Håll värmen.
Vad var det som hände? De tog allt.
Vår mat, mina skor...
Fan också!
Förlåt, det var inte meningen. Jag somnade.
Det gör inget. Vi hämtar tillbaka allt.
-Bort från vagnen. Lägg ner kniven. -Aldrig i livet.
-Fan ta dig! -Snälla, döda honom inte, pappa!
Okej.
Jag gjorde som du sa. Lyssna på pojken.
-Hur länge har du förföljt oss? -Jag har inte det.
Jag såg vagnen på stranden, sen tog jag den.
-Ta av dig dina kläder! -Gör inte så här.
-Visst. Ta det bara lugnt. -Jag dödar dig annars.
Snälla...
Du behöver inte göra så här.
Skorna också. Kasta dem i vagnen.
Kasta dem i vagnen!
Gör det nu!
Gör inte så här mot mig.
-Varför gjorde du så mot oss, då? -Jag ber dig. Lyssna på pojken.
Jag svälter. Du hade gjort likadant. Jag kommer att dö här.
Jag lämnar dig på samma sätt som du lämnade oss.
Hjälp mig att dra vagnen!
-Du måste lära dig. -Jag vill inte lära mig!
Jag kommer inte alltid att finnas till! Du måste kunna ta hand om dig själv.
Hjälp mig med vagnen!
Sluta tjura. Han är borta.
Det är han inte alls. Hjälp honom, pappa!
Hjälp honom. Han är hungrig.
-Han kommer att dö. -Det gör han ändå.
-Han var så rädd. -Jag är också rädd.
Du behöver ju inte oroa dig för allt.
Vad sa du?
Jo, det måste jag! Jag måste visst det!
Knuffa på.
Hallå!
Vad har du hittat?
-Vad är det för nåt? -Det är en skalbagge.
Ta skydd!
Helvete!
Nej, pappa!
Din jävla idiot!
Är det nån annan här? Varför förföljer ni oss?
Vi förföljde inte er. Ni förföljde oss.
Nej...!
Vi måste lämna den här. Jag orkar inte att dra den längre.
Om jag vore Gud...
...skulle jag ha skapat världen precis som den är.
För då har jag dig...
Jag har dig.
Gör dig inte hemmastadd här. Du måste fortsätta.
Vem vet vad som finns längs vägen.
-Nej, du kommer att klara dig. -Jag visste att det här skulle hända.
Fortsätt...att gå söderut.
Kom ihåg hur vi har överlevt.
Ha alltid pistolen med dig. Låt ingen ta den ifrån dig.
Du måste hitta de goda personerna, men lita inte på någon.
Förstår du?
Jag vill ju vara med dig.
Jag vill också vara med dig, men jag kan inte det.
Du måste släppa taget om mig.
Nej. Ta mig med dig. Snälla!
Jag trodde att jag kunde göra det.
-Snälla, pappa. Vad ska jag göra? -Håll min hand.
Du sa ju att du inte skulle lämna mig.
Jag vet. Förlåt mig.
Min son...
...du har hela mitt hjärta.
Det har du alltid haft.
Pappa...
Var är den där mannen som var med dig?
-Var han din pappa? -Ja, det var han.
Du borde kanske följa med mig.
-Är du en av de goda? -Ja. Kan du lägga ner pistolen?
-Ingen ska få ta den ifrån mig. -Okej, men rikta den inte mot mig.
Du har två val.
Du kan stanna här med din pappa, eller följa med mig.
Om du stannar här, så måste du hålla dig undan från vägen.
-Hur vet jag att du är godhjärtad? -Du får chansa.
Har ni några barn?
Ja, det har vi.
-Har ni en pojke? -En pojke och en flicka.
-Hur gammal är han? -Lite äldre än dig.
-Ni har inte ätit upp dem? -Nej.
-Så ni äter inte folk? -Nej, det gör vi inte.
Och...håller du igång glöden?
-Vad för nåt? -Håller igång livsglöden.
Du är lite konstig, du.
-Gör du det? -Ja, jag håller igång glöden.
-Får jag följa med er? -Ja, det får du.
Jag ska prata med dig varje dag.
Jag kommer aldrig att glömma. Vad som än händer.
Vad som än händer, pappa.
Det är trevligt att träffa dig.
Vi följde efter er.
Vi såg dig tillsammans med din pappa.
Du har väldigt tur.
Vi oroade oss för dig, men nu behöver vi inte göra det längre.
Låter det bra? Vill du det?
Okej.